Heavymetalová skupina Metallica prodala
od roku 1981 více než 90 milionů alb.
Její koncerty byly v 90. letech
nejnavštěvovanějšími v severní Americe.
Teď vám pustíme
pár nových skladeb skupiny.
Nesmíte tam fotografovat.
Nesmíte tam natáčet a mít s sebou tašky.
Smíte tam mít jen tužku a papír.
- Jsme připraveni. - Máte otázky?
Na jaře roku 2003 slyšel tisk
první studiové album po pěti letech.
Před natáčením byly vztahy
mezi členy skupiny na bodu mrazu.
Skupina už několik let nebyla na turné, ani nevydala album.
Soudní pře s Napsterem, internetovou službou na sdílení souborů,
způsobila odliv fanoušků.
Chceš singl?
Kameru sem.
Rockový tisk o budoucnosti Metallicy pochyboval.
Nastala někdy doba, kdy jste
přemýšleli o rozpadu Metallicy?
Bojovali jste vy dva o moc?
Jak jste tu krizi vyřešili?
Odkud se na novém albu
bere ta agrese?
Proč trvalo vydání nového alba tak dlouho?
Je po 20 letech možné zachovat ten zápal,
který jste kdysi na začátku měli?
Myslíte, že nová generace metalových fanoušků album přijme?
85 milionů alb, 22 let.
11 alb v různých oficiálních vydáních.
Jedno slovo.
Proboha.
Jedno slovo, co popíše naši kariéru?
Město dnes večer si prohlídnem
Hledáme, kde rvačku započnem
V našem mozku zlo cítit je
To ty sám dobře víš Šílenství kulminuje
Běžíš, blížíš se Uhýbáš, měníš se
Umíráš, smrtí tisíce
Běžíš, blížíš se Uhýbáš, měníš se
Umíráš, smrtí tisíce
Hledej
Najdi a znič
Hledej
Najdi a znič
Díky!
Leden 2001
zprávy
Po 14 letech hraní odešel z Metallicy basista
Jason Newsted. Cituji:
"Důvěrné a osobní důvody a fyzická újma, kterou
jsem během let utrpěl hraním muziky, kterou miluju."
Management Metallicy na dotaz
na možného náhradníka nereagoval.
Skupina stále hodlá na jaře natáčet nové album.
To je konec zpráv.
Všichni asi rozumí důvěře v instinkty.
Egoismus a jiné věci nesmějí bránit
Terapeut
v tvůrčím vyjádření. Rozumíte?
Začátkem 2001 si Metallica najímá terapeuta,
aby pomohl vyřešit rostoucí napětí ve skupině.
Chcete říct víc? Všichni...
Poznal jsem Metallicu přes Q Prime Management,
kteří mě viděli pracovat s jinou jejich skupinou.
Zavolali mi, že se Metallica
po Jasonově odchodu ze skupiny potřebuje
zastavit a říct:
"Co se to děje? Naše
osobní vztahy se hroutí,"
a vyrovnat s problémy,
o kterých si v Q Prime mysleli, že je čekají.
Už skoro devět měsíců jsme spolu nehráli.
Když jsme před pár dny probírali to, jestli...
Jestli chceme dělat tenhle film,
říkal jsem si, jestli nás tyhle kluci nějak neovlivněj.
Protože když je v místnosti jen pár lidí,
je to intimnější,
a říkám si, jestli to nezmizí,
když se vrátíme k vzájemnýmu soupeření
a machrování...
Jaký intimnější? Co to kurva plácáš?
Podle mě nepůjde o to, jestli budou
spuštěné kamery,
ale o to, jestli jste ochotni
riskovat to, že vás uvidí ostatní lidé.
Metallica si najímá prázdné kasárny na bývalé vojenské základně Presidio.
Jsme v sanfranciském Presidiu
PRESIDIO SAN FRANCISCO
a tady začne Metallica
ZACH HARMON Manažer studia
nahrávat své další album.
Řekli jsme si, že se nechceme vracet do studia
a dělat totéž co dřív.
Chtělo to změnu.
BOB ROCK Producent alba
Jedna z možností byla jít někam,
kde není studio,
a vytvořit tam přenosné nebo provizorní studio,
a v podstatě to celé znepříjemnit.
Nekupovat nový nábytek, nemalovat.
Nic nedělat. Nechat to surové, hrubé.
Můžou si dovolit pohodlí.
To podle mě nechtějí.
Je tady atmosféra.
Jsou agresivní, a myslím, že to
na albu chtějí ukázat.
V čem bylo nahrávání jiné?
Mluvili jste o nápadech,
Duben 2003
které jste chtěli vyjádřit,
už před nahráváním?
Velkou roli hrálo ego. Začali jsme
a neměli jsme ani riff, ani skladbu,
ani název. Nic.
S Jamesem jsme se nesešli někde jinde
a nepřišli jsme s materiálem, s písničkama, s hudbou.
Tentokrát jsme se jen sešli a začali hrát.
Tak jsme tvořili.
Mělo by to znít jako skupina,
která poprvé zkouší v garáži.
Ale ta skupina je Metallica.
1. den 24. dubna 2001
Fakt rád jezdím rychle.
Jen si vyrazím a medituju ve větru.
Zní to pitomě, ale zabírá to.
Je to dobrej způsob, jak ze sebe čas od času shodit tíhu světa.
Je zvláštní
JAMES HETFIELD Zpěv/Kytara
bejt slavnej.
Takhle se asi snažím nebejt slavnej.
Ale taky je to snaha jít proti pravidlům.
Je to nějaká póza? Jo, je to póza.
Jedu v tom snad po silnici, abych byl nenápadnej?
Myslím, že to křičí "rebel".
- Je tady zásuvka? - Počkej.
Co to přesně děláš?
Jen to podržíš nad snímačema.
Jasně.
Jo!
Kvůli odchodu Jasona Newsteda hraje na novém
albu dlouhodobý producent Bob Rock.
Chci olej, chci oheň Chci to, po čem toužím
Špatný zprávy. Musíme...
Změnit text?
Pěkná věcička, Bobe.
- Cože? - Pěkná věcička.
Namlouval jsem si, že umění je můj velkej útěk od hudby.
A asi jsem si uvědomil,
že můj zájem o umění, hudbu a Metallicu
není od ničeho izolovanej.
Kde cítí, že tam je dost
toho zlatýho?
Proč v tý černý části není dalších
20 tahů, když je to tam takový prázdný?
Kde to začíná a kde to končí?
Kdy je písnička hotová?
LARS ULRICH Bicí
Co to vůbec do prdele znamená? Hotová.
Kdy je deska hotová?
Kde deska začíná? Kde končí?
Kde ten proces začíná? Kde končí?
Všechny tyhle věci.
- Tati! - Je to fakt zajímavý.
Ano, zlato.
Necítím v tom nic skvělýho.
Ani to není žádný skvělý riff.
- Jak ti teda zní ten riff? - Líbí se mi to:
A pak:
Jo.
Za devět dní to budou dva roky, co surfuju.
KIRK HAMMETT Hlavní kytara
Surfování nahradilo hodně zlozvyků, co jsem měl.
V podstatě jsem přestal brát drogy
a omezil jsem pití.
S opicí nejde surfovat.
Nemůžeš surfovat nevyspalej. Aspoň já teda ne.
Na surfování se mi taky líbí ten individualizmus.
Když přijde tvoje chvíle, je jen a jen tvoje.
A nikdo ti nepomůže.
Při natáčení týhle desky jsme si všichni, prakticky vzato, rovný.
Všichni mluvěj do textů,
Sezení 5. května 2001
stejně jako James mluví
do bicích a...
Hned jak jsi o tom začal mluvit, tak jsem...
Jo. Jo. Vzpomněl sis.
No...
Chceš k tomu zpěv?
1990 Nahrávání "Black Album"
Tak zpívej sám.
Dřív jste na to měli určitý pravidla.
Upřímně řečeno na to seru. Už se nechci hádat.
Tys mu nekecal do textů,
a on ti nekecal do bubnování.
- Jasně. - Rozumíte?
A vy dva jste dělali sóla,
a ty ses k nim nesměl vyjadřovat.
Rozumíte mi? Byly tam pravidla.
Říkáte mi, že tyhle hranice teď zmizely?
V minulosti jsme vycházeli
z nápadů, který všichni přinesli na kazetě.
Pak jsme si s Jamesem sedli a udělali z nich skladby.
Pak jsme řekli zbytku skupiny,
co, kdy a jak zahrát.
Nikdy to nefungovalo jinak.
Pro mě je to něco úplně novýho.
Psát přede všema, protože dřív
jsem se jen ponořil do sebe
a psal, místo toho, abych bral věci
zvenčí a zapisoval je.
Říkal jsem si... "Tohle jsou ruce, který..."
"Tohle je tvář, co..." Takže je to jako...
Sestavování Frankensteina?
- Jo. Tak nějak. - Sestavování čeho?
- "Tohle je plochej vršek mý hlavy." - Frankenstein.
"Tohle jsou moje šrouby..."
Všichni jsme stejně naladěni.
Pracujeme na stejný tvůrčí vlnový dýlce.
A mě to inspiruje.
Teď se můžu dál vyjádřit textama,
když to James
Larsovi a mě umožnil.
- Tohle je "hlína"? - Jo.
- Ne "líná". - Hlína.
"Tyhle ruce hnětou hlínu."
Tohle jsou oči, co mě neprohlídnou
Tohle je jazyk, co mluví uvnitř
Musíš se opřít do toho "co mě neviděj".
Tohle jsou oči, co mě neviděj!
Tohle jsou oči, co mě neviděj
Tohle jsou ruce, co tě srážej
- "Tohle je..." - Jo.
Tohle je oko... Jo.
Tohle je oko, co mě nevidí
Tohle je ruka, co tě sráží
Tohle jsou boty, co tě kopou
Tohle je hlas ticha, už ne
- O čem to je? - Říkal jsem, že o Frankensteinovi.
Není to tak mimo, mluvíme o kouscích věcí.
Takže nějaký monstrum.
Nějaký monstrum?
- No jo. - Nějaký monstrum.
- To je dobrý. - Rozumíte?
To se mi líbí.
Nějaký monstrum
Monstrum ožilo
"Chceme vytvořit životní album.
Díky samostatným a společným cestám,
někdy plným bolesti a hádek,
jsme odhalili pravý smysl rodiny.
Díky dokonalému kamarádství
se stáváme léčiteli sebe samých
a nesčetných těch, kteří nás a naše poselství vítají.
Naučili jsme se a víme.
Nyní se musíme podělit."
- Takže to je... - Formulace cíle.
- Čeho? - Formulace cíle.
- Formulace? - Jo, formulace.
- Určí se cíl, - Jasně.
Takže máš pořád na očích, že...
Co je hlavní cíl.
Dobrý.
Je to můj svět, ty ho nedostaneš Je to můj svět, ty ho nedostaneš
16. den
Je to můj svět, můj svět Ty ho nedostaneš
Sráči!
Skvělý.
Pojď, prcku. Půjdeme.
Skylar, chceš kabelku?
- Tati. - Já jdu. Já jdu.
Pojď, tati. Pojď, tati.
Nevím jak vám, ale mě to, co děláme, přijde fakt skvělý.
Dokážeme vejít do místnosti
a vycucat si to z prstu.
Z čista jasna.
Je to vzrušující, protože to tak nikdy nevypadalo.
Včera jsem nemoh usnout, jak jsem z toho byl nabuzenej.
Co ty? Vypadáš, že tě to moc nebere.
O dva týdny později
Co to k sakru...
Jak se vede, kámo? Rád tě vidím.
Členové se vrací z dovolené
- Kolik jsi zabil medvědů? - Dva.
Rusko je v prdeli.
Tady se na stůl dává flaška vody.
Tam stojí flaška vodky.
- Pils vodku? - Jasně.
- Fakt? - Co jinýho se tam dá pít?
Jen tam dorazíš, a už: "Na zdarovja!"
Na zdarovja!
To je pěkně velkej medvěd.
- Dá se medvěd jíst? - K jídlu nejsou.
Čuměl jsem, když si nevzali maso.
To víš, tři měsíce spali,
takže nechcali ani nesrali.
- Takže jsou jedovatý? - Jo.
Třetí den jsem ho zabil
a zbytek času jsem byl v táboře.
Říkám si: "Proboha."
- Dělals na textech? - Jo. Vlastně jo.
Byla tam spousta času.
Spousta času.
Na Sibiři jsem psal texty.
Jak pít vodku a makat na textech.
Pokušení Bere důvod
32. den
Pokušení Ničí život
Pokušení Vysává duši
Pokušení Do tebe buší
Pokušení
Rozesere tě Pokušení
Ne, ne, ne, ne Nejde říct ne
Ne
Ne, ne, ne
Nejde říct ne
Ne, nejde říct ne
Jdi pryč
Nech mě být
Už mě nech být
Jaké byly reakce těch blízkých?
Jak reagovala rodina?
Nevím. Občas jsem hajzl
a jen přijdu a řeknu: "Mimochodem,
jedu na dva tejdny do Ruska."
A oni jen: "Cože?"
Začínám se lepšit,
protože mi tam hrozně chyběla moje rodina.
Jasně.
Utekly mi Castorovy první narozeniny.
- Jasně. - A bylo to...
Samozřejmě jsme si na Castora připili vodkou.
Panáka na něj a tak.
Ale radši bych byl doma.
Kdo to je?
Táta pracuje.
- Tady pracuje táta? - Jo.
- Co dělá tvůj táta za práci? - Bubny.
- Hraje na bubny? - Jo.
- Je dobrej? - Zahraju si.
- Tati, chceš si zabubnovat? - Dneska už jsem bubnoval hodně.
Chvíli si hraj.
- Ti kluci... - Moc pěkně.
...toho mají vážně hodně.
Hudba je jen jednou z těch věcí.
- Rozluč se. - Ahoj, Jamesi.
Ahoj, kámo.
Rozhodl jsem se nemít děti a ty věci nedělat.
Moje hudba, to jsou moje děti.
Táta tady bude chvíli pracovat.
Když jsem se dal na hudbu,
JASON NEWSTED Po 14 letech opustil Metallicu
musím jí naplnit svůj čas.
Zkouška skupiny Echobrain
Echobrain je jeden z projektů, na kterých jsem po léta pracoval.
A teď se uskutečnil.
A pak došlo k tomu, že mi můj kámoš James
v podstatě řekl, že se mnou nemůže bejt ve skupině,
když ten druhej projekt dostanu na tuhle úroveň.
A po 15 letech společný práce a turné
a... vždyť to znáte.
Vůbec nehrozilo, že by to
mohlo ovlivnit monstrum jménem Metallica. Prostě to nešlo.
Když jsem to slyšel,
nemohl jsem se s takovým
omezeným přijetím smířit.
Taky vím, že tenhle vztah neskončil.
Jednou se to vyřeší.
Navážete kontakt.
Tehdy manažeři navrhli,
že povolají psychoterapeuta,
co pracuje s fotbalovými týmy,
plnými egocentrických přeplacených hráčů, co se nesnášejí,
ale musí spolu nějak vycházet,
aby mohli všichni vydělávat.
A řekl jsem:
"Myslím, že je to fakticky zasraně ubohý
a slabošský, že se nedokážeme dát dohromady. My.
Podívejte se, největší metalová skupina všech dob.
Po tom, čím jsme prošli a jak jsme rozhodovali
o x milionech dolarech a x milionech lidí.
A přes tohle se nepřenesem?"
Šlo o víc než jen Echobrain?
Protože to se probíralo.
Cítil, že nemá dost svobody na to, aby dělal to, co chtěl.
Protože v Metallice nevyužíval svoji kreativitu,
Duben 2003
musel se vybít jinde.
A teď to naprosto chápu.
A...
Mě šlo o to, že jsem nechtěl,
aby se mu tam líbilo víc než v Metallice.
Nechtěl jsem, aby z Metallicy někdo odcházel.
Nechtěl jsem cítit, že někomu nestačíme,
nebo něco takovýho.
A bylo to... Kvůli...
Asi jsem se naučil mít věci rád tak,
že jsem je zadusil k smrti.
"Nikam nechoď. Neodcházej."
"Musíš zůstat tady."
Prosíme, neotvírejte své klapačky.
39. den 3. června 2001
Dobře.
Chci propisku, ne tyhle zasraný tužky.
Čum na to, ani to neumí napsat.
"Metllica." Jsme spolu jen 20 let.
Cítím se provinile, že nemám pokaždý inspiraci.
Hlavně když ji všichni ostatní maj.
Dostaneme se do bodu,
kdy je skladba natažená v Pro Tools,
a vím, že Bob začne loudit nápady na text.
"A kurva." Celýho toho procesu jsem se bál.
"Proč se toho bojíš? Proč nemůžeš prostě...?"
Proč jsi se bál?
- Promluvíme si o strachu. - Protože jsem nic neměl.
- A když jsi nic neměl... - Že nemám inspiraci,
že zklamu kluky, nebo něco takovýho.
Raz, dva, tři, pět.
Řekni to, jsem opuštěnej
V hlavě kurva vymaštěnej
Jako bych závodil s časem.
Je to pitomej strach:
"Musím s něčím přijít než
někdo jinej vymyslí něco za mě."
A když se mi to nelíbí nebo to na 100% nepřijmu,
tak jsem jen sobeckej, izolovanej hajzl.
Je to reakce na strach. Když čelíme strachu,
musíme se do něj opřít, udělat krok dopředu.
Protože tam čeká něco geniálního,
nějaký průlom.
Kurva jo
Metallica. Metallica.
44. den
Kirku.
Kirku. Kirku!
- Kirku. - Kirku!
- Jo. - Kirku.
- James s tebou chce mluvit. - Soráč, kámo.
Jo, je to trochu obehraný.
Poslouchejte.
Nevím, jak vám je. Mám náladu na hovno.
A vůbec mě to teď nebere.
Musím vám říct, že už včera jste vypadali...
Nerad to říkám, ale vypadali jste jak trosky.
Souhlasím.
Jestli nebudeme začínat a končit dřív,
budu v mizerný náladě po zbytek toho tady.
Mě to znělo naprosto divně.
Slyšíš, Bobe?
Zkus hrát solidnější rytmus.
- Obyčejnej. - Můžeš mu říkat obyčejnej.
- Tos řek ty. - Ne, snažím se neříct obyčejnej,
protože vím, že tě to štve.
Takže trochu solidnější.
Kurva!
Probereme co příští tejden.
- Celej příští tejden je terapie. - Jo.
Musíme ji dělat? Můžeme Phila vyrazit?
Musíme najít... Musíme najít rovnováhu, abychom...
Phil je důležitej,
a doufám, že všichni cítíme, že je to investice do muziky.
Je to důležitá část desky.
Budu zase svatej
Jen si odskočím.
Budu zase svatej
- Zní to fakt zmateně. - Má to vyšroubovaný vokály.
Teda je to chytrý a tak.
Ale nevidím, co to dělá s...
Tak to prostě asi slyšíš ty. V pohodě.
Jen zkouším něco jinýho.
Jsem zvyklej, že bubeník drží rytmus.
Chápeš, co myslím? Drží to pohromadě.
Slyším, že...
Musím opatrně volit slova.
Je to dost přímočarý. A ty kytary
jsou trochu tuctový.
Tak jsem se bicíma snažil vnýst do toho nějakej tón.
To, co na sebe štěkáme, jsou naprostý kraviny.
"Zní to moc tuctově. Zní to moc obyčejně."
Chci říct...
Rozumíš? Tyhle sračky říkáš proto,
abys nám vysvětlil svůj postoj k bubnování.
Takhle to neobhájíš.
- Před tebou. - Neobhájíš.
Přijde mi to kurva tuctový. Čemu na tom nerozumíš?
Myslím, že to zní tuctově.
Mám ti to snad napsat? Myslím...
- Jo, napiš to. - Přijde mi to tuctový.
- Neslyším tě. - Takže...
Ne, teď říkáš ty mě, co mám hrát.
Říkáš mi: "Měl bys hrát to, co Kirk."
- A já ti říkám, že je to tuctový. - V pohodě.
Proč radši nebušíme do nástrojů
místo toho, abychom bušili jeden do druhýho?
Máme náladu na hovno, dneska nic neuděláme.
- Ty se chceš jen porvat. - Já se porvat nechci.
Je to pitomost. Sedíš tam a:
"Mám náladu na hovno a..."
Řek jsem ti to na rovinu!
- Jasně. - A o co ti jde?
Nejde mi do prdele o nic.
Ty tady jen sedíš jako naprostej čurák.
Ty tomu fakt pomáháš. To ti fakt jde.
Na rovinu ti říkám, že mám náladu na hovno.
A co děláš ty? Celej večer se do mě sereš.
No tak, máme na práci lepší věci.
Jo, já jo. Já jo.
ZPRÁVY MTV
Frontman Metallicy James Hetfield nastoupil na rehabilitaci,
aby se léčil z alkoholizmu a dalších neurčených závislostí.
Na oficiální webové stránce Metallicy
skupina píše: "James nastoupil do utajeného zařízení,
a bude se až do odvolání léčit.
Pozastavili jsme veškerou současnou
činnost včetně nahrávání nového alba."
Metallica, která si divokými večírky vysloužila přezdívku Alcoholica,
pracovala na nástupci jejich dvojalba z roku 1998...
Metallica už v Presidiu nebude hrát.
Lars ukazuje otci svůj nedávno koupený pozemek.
Teď je lépe vidět, že Metallica
vnesla do rokenrolu jistou živočišnost.
Beatles a Rolling Stones
TORBEN ULRICH Larsův otec
ovlivnili britskou rockovou hudbu,
která vznikla po nich.
A řekněme, že metalovou hudbu
a Led Zeppelin a Black Sabbath a tak.
A řekněme, že potom z toho vyšel
Lars a to všechno...
Myslím, že v tom všem mají své místo.
Lars měl tehdy skvělou vizi,
kam ta konkrétní...
Kam metal směřuje, protože ho viděl
evropskýma ušima a očima.
Nemyslíš, že je to pro tebe skvělé,
že znáš pohled svého otce na to, kým jsi a co děláš?
Přijde mi to skvělé.
Mluvíš o rodině, trochu jsme mluvili
o tvém dědečkovi.
Těžko se mi to přiznává, hlavně když stojí vedle mě.
Líp se mi o tom mluví, když vedle mě není.
Ale samozřejmě.
Co bys řekl v soukromí?
- Komu? - Komukoli, kdyby tu nestál.
Co by to bylo?
Už jsem vám to řekl stokrát.
Řekl jsi to jemu?
Ty jsi s tím začal, ne já.
Co myslíte, že jsi řekl, ale neříkáš teď?
Myslím, že určitým způsobem...
Mě to přijde...
Z tohohle směru mám trochu strach ze statu quo.
Není nic horšího, než když mu pouštím
novou desku a vím,
že je na ní nějakej průser.
A on to za dvě a půl sekundy prohlídne.
Nějaký komentář?
Řekl bych, kdybyste řekli:
"Kdybys byl náš poradce, co bys na to řekl?"
Tak bych řekl: "Vymažte to."
Nevím, jak to přijde vám.
Mě to nestačí. Víte?
- Ale... - To je zajímavý.
Kromě lidí, co jsou teď tady,
tuhle skladbu slyšel jedině Cliff Burnstein.
Říkal, že by měla otvírat desku.
Jo. To je možné.
Ale jsem si jistý, že...
Že si to vážně... Že si to vážně... Vážně si to nemyslím.
- Jasně. - Mě se zdá...
Prostě to nezní dobře nebo tak něco.
Leda že bych byl křičící chlápek
v nějaké dozvukové komoře.
Jedna z našich povinností
je chovat se jako živá kapela.
James je už tři měsíce pryč.
Pokračujeme. Dál zkoumáme.
Zkoumáme sami sebe, naše vztahy.
Potřebujeme se sejít, mluvit o tom,
chovat se, jako by skupina existovala, protože ona existuje.
A pokud to neuděláme, jsme spolustrůjci
jejího zániku.
To je jako sendvič z hoven.
Co to...? Rozpad kapely?
A byli dva?
Zavolal mi jeden dobrý přítel.
Ví, kde je James.
- Vážně? - Jo.
Říkal, že James bude ještě půl roku nepoužitelnej.
Jsem připravenej na nejhorší.
Jsem si celkem jistej,
že až přijde ta správná doba, dáme se dohromady.
Ale vědět, kdy ta doba přijde,
nebo nevědět, kdy přijde,
je hodně nepříjemný.
Doufám, že se jednou vrátí
a zkusí dokončit nahrávání týhle desky.
Kdyby...
Kdyby odešel z Metallicy, nevím,
jestli by mě to překvapilo.
Modli se, maličký
Vzpomeň si synku můj říct všechny stůj co stůj
Vždycky jsem si myslel, že je James jemnější, laskavější
a soucitnější člověk, než jak sám sebe prezentoval.
Za časů Dava Mustaina
DAVE MUSTAINE Hlavní kytarista 1982-1983
to on a Dave Mustaine hned rozjeli
s jejich bitím se do hrudi a jejich manýrizmama,
a všechno to bylo jen o chlapáctví...
Nedokázal jsem to pochopit.
Bylo to před 18, 19 lety,
a cítil jsem se tak odcizeně, protože to bylo
naprosto odlišný od mojí výchovy.
Jedno na vás, přátelé.
Ale taky si teď začínám uvědomovat,
že ty skličující věci, co se objevujou
následkem alkoholu a podobně,
jsou jen proto, že pro něj bylo těžký upřímně se vyjádřit.
- Chcete trochu? - A neschovávat se
za různejma zástěrkama.
Ať je to alkohol, kterej mu dá falešnej pocit síly,
nebo frontman Metallicy,
všechno tohle machrování.
Teď jste ožralí a já jsem ožralej.
Teď začne zábava.
Chci mu pomoct. Chci při něm stát.
A chci udělat maximum pro to,
aby se z něj stal nejlepší možnej člověk.
Netuším, jak to dopadne.
Ranč Kirka Hammetta Severní Kalifornie
Moc mi prospívá bejt tady bez jakýhokoliv tlaku
a spojení se skupinou,
nebo někým, kdo by mi ji připomínal.
Poznávám, co je skutečný.
Sezení s Philem v Jamesovi probudily hodně věcí,
ke kterejm se chtěl vyjádřit.
Duševně se to podepsalo
i na mě, a moc se o něj bojím.
A kdykoliv přijdeš na odvykačku,
nezaměřej se tam na fakt, že jsi alkoholik.
Jdou mnohem hloub. Jdou až na dno.
Otevřou tě a vyvrhnou
a prozkoumaj všechno, co je před tebou.
Párkrát jsem s ním mluvil,
a vím, že to má těžký.
Jakkoliv je to hrozný, nakonec se věci začnou řešit,
dřív nebo pozdějc.
Ať jsou dobrý nebo špatný, vyřešej se.
Po celým světě slyším,
jakej je Kirk skvělej kytarista
a já jaká jsem kurva. A že mě vykopli z Metallicy.
Součástí terapie je setkání Larse s Davem Mustainem,
který byl vyhozený z Metallicy v roce 1983.
Že jsem na ně neměl. Že jsem sráč.
A musel jsem se s tím skoro 20 let vyrovnávat.
Po odchodu založil skupinu Megadeth,
která prodala 15 milionů alb.
Je to strašná zkušenost. Je to těžký, Larsi.
Je těžký sledovat, jak se všechno, co děláte, mění na zlato
a to, co dělám já, ztroskotává.
Spousta lidí určitě považuje moje
ztroskotání za skvělej úspěch.
Jsem rád, že jsem na druhým místě? Ne.
Teď poznáváte něco,
čím jsem si procházel 13, 14 let.
Nikdy jsem ti to nemoh říct, aniž bych mluvil
s Larsem, členem Metallicy.
Už jsem nikdy nemluvil se svým kámošem z Dánska.
Vzpomínám si, jak jsme chtěli udělat
díru v hlíně a hulit haš skrz zem.
Tohle jsou pro mě věci, který...
Takovejch okamžiků jsme moc nezažili.
Cítím nějakou vinu? Jo, cítím.
Ale zároveň nemůžu pochopit,
že jediný, co cejtíš
při pohledu na uplynulejch 20 let,
vychází z tý věci s Metallicou.
Dobře.
Napadlo tě někdy, čím jsem si prošel?
Myslím, že jsem si uvědomoval bolest, kterou jsem ti způsobil.
O tom jsem nemluvil.
Dobře.
Máš představu...?
- Co jsem ti způsobil. - Ne, ne, čím jsem si prošel.
Lidi mě kvůli tobě nenáviděj.
Jdu po ulici a nějakej zmrd na mě řve:
"Metallica," jen aby se mi vysmál.
Když hrajou Metallicu v rádiu,
vypínám ho,
protože si pořád říkám: "Posral jsem to!"
Dobře.
Na tenhle den jsem dlouho čekal.
A rozhodně tady nejsem proto,
že tady někdo důležitej není.
Ano.
Jestli si přeju, aby byl zase rok 1982,
a abyste mi řekli:
"Dave, víš co? Musíš jít na léčení"? Jo.
Za tu možnost bych dal cokoliv.
Chcete ještě říct něco na závěr?
Serte metal!
Díky. Tady Donna Davis a to byla Metallica.
Tohle je na první koncert pěkně parádní klub.
- Jo. - Jak se cítíte?
- Nadšený. - Šílíme.
Šílíte?
JASON NEWSTED Bývalý basista Metallicy
Je to kurva neuvěřitelný. Můžu to říkat?
BRIAN SAGRAFENA - Bicí DYLAN DONKIN - Zpěv/Kytara
- Klidně. - Kurva neuvěřitelný.
Echobrain. Jo.
Najednou je z toho velký vystoupení.
Nechápu to. Z ničeho nic je to...
Jako by najednou všichni byli ve městě.
Čekal jsem, že Jason bude hrát se svojí novou skupinou
před nějakejma 20 ožralama v nějakým baru, tak něco.
A teď k mýmu překvapení...
Asi jsem si to tak přál.
A teď si uvědomuju, že jde o něco mnohem většího.
- Čau, jak to šlape? - Co se děje?
- Znělo to dobře. Hodně dobře. - Díky. Díky, kámo.
- Úžasný. Úžasný. - Díky.
- Já jsem Lars. Jak se vede? - Těší mě.
Kde je Jason?
- Jas? - Nevím.
Asi šel zpátky... Asi už zdrhnul.
- Šel zpátky... - Fakt?
Hezký. Jdeme ho pozdravit a on už je kurva pryč.
Elvis odešel z budovy.
Tamhle je Zach. Čau, Zachu.
Vidíš, taky na mě kašle.
Jason na mě kašle. Zach taky.
Neštěkne po nás ani pes.
Nekecej.
Tamhleten má triko Echobrain.
To je Steve. Dělá s náma ve studiu.
No fakt.
- Vážně? - Jo.
Tamhle toho si pamatuju.
Ten dělal ve studiu.
- Kdo? - Tamhle ten.
- Ten v šortkách? - Ne, ten v černým,
co jde napříč. Kessel.
Todd. Ten taky dělá ve studiu, ne?
- Kdo? - Tamhle, Todd.
Určitě jsou tady všichni, Bobe.
Jediný, co pro něj
nepracujou, jsme my dva.
Hetfieldovi jebne.
Jsem v zasraným pekle.
Za to může ten koncert.
To jo. Cítím se...
- Chceš přiznat barvu. - Cejtím se jako ubožák.
Nedokážu ani udržet skupinu pohromadě.
Začnu nahrávání, a nedokončím ho.
Kurva...
Jason je budoucnost. Metallica je minulost.
Takovouhle pauzu jsem už 20 let neměl.
A nejvíc mě žere,
že nic nevím.
James je pryč půl roku.
Metallica opouští Presidio.
Nevím a neslyším, to mě žere.
- Kirk s ním mluvil. - Dneska jsem mluvil s Jamesem.
Co říkal?
V podstatě řekl, že...
Teď je pro něj hlavní rodina
a potřebuje čas s ní bejt,
než se přiblíží ke svý druhý rodině, to jako nám.
A že nás miluje
a musíme pochopit, že potřebuje čas.
Taky říkal, jak pro něj bylo těžký s tebou
o tom mluvit, protože se cejtil pod tlakem.
Říkal, že vždycky potřebuješ
řídit situaci, řídit rozpis a tak dál.
A říkal, že tentokrát
potřebuje situaci řídit on.
A mluvil o lidech jako Marc Reiter a Bob Rock,
o tom všem, že... "Teď na to nemůžu myslet."
Přišlo mi, že se mu nezdá, že se staráš
i o obchodní stránku věci,
což mě docela překvapilo.
Ale to asi je... Vysvětluje to...
Hodně to asi vysvětluje, proč s tebou nemluvil.
Stojíme na místě, a čím víc bude James oddalovat
komunikaci s náma, tím víc se vzdálíme.
A cejtím se děsně znevažovanej.
A to je to hlavní.
Hrozil rozpad kapely?
Třeba když šel James na léčení?
S Larsem jsme si říkali,
kdy se bude James konečně cítit
na návrat do skupiny.
Po několika měsících jsme si s Larsem začali říkat:
"Vrátí se vůbec někdy do skupiny?"
Stáli jsme před touhle velkou otázkou.
Jestli se vůbec chce vrátit.
ŽIJU A ZOTAVUJU SE
James něco napsal do našeho časopisu So What!
Rukou napsal takovej vzkaz.
Ten vzkaz byl asi ta nejsrdečnější věc,
jakou jsem u něj kdy viděl.
Na zítřek se rýsuje, nebo se chystá,
první posezení s Jamesem Hetfieldem po léčení.
12. dubna 2002
14 měsíců od začátku natáčení.
Proč to natáčíme?
Nevím.
Na první schůzce v novém studiu "HQ"
probírá skupina s filmaři budoucnost dokumentu.
Jsme někde úplně jinde.
Aspoň já jsem úplně někde jinde, než když jsem byl v Presidiu.
Téměř rok po Jamesově odchodu na léčení.
Hodně skromně řečeno.
Takže musíme zjistit,
jestli ten film bude tak náročnej.
Mě to hodně obtěžovalo,
ale nějak jsem to skousnul a cítil jsem se...
Cítil jsem se nesvůj.
Pořád mě sledoval mikrofon
a měl jsem pocit, že jsem v centru zájmu.
A ten pocit se mi zrovna moc nelíbil.
Když jsme natáčeli hraní v Presidiu,
JOE BERLINGER Režisér
- cítil jsi to? - Jo.
Prakticky neustále.
Jsi na tom teď už líp?
- Musíme najít... - Určitě mi je líp.
BRUCE SINOFSKY Režisér
Rozhodně nechceme překážet při hraní,
protože to je nejdůležitější.
Je jedna možnost...
Možná film nevznikne.
Je i taková možnost, a měli bychom ji zvážit,
protože proč vlastně chcete film?
Říkals, že doufáš, že se natočí.
To je velká otázka, protože mě to prostě
přišlo jako součást bytí v Metallice.
"Hej, uděláme tohle." "Tak dobře."
To je část toho všeho, všeho tady...
Velikosti Metallicy, a mě už to unavuje.
Pro vás je to možná kamarádka. Pro mě je to bestie.
A vysála toho ze mě hodně.
Možná jsi kdysi tu bestii zkrotil.
Protože jsi byl šampión té páté... Té entity.
Samozřejmě musím najít rovnováhu
mezi našima osobníma potřebama,
ale jestli se Metallica společně rozhodne, že do toho půjde,
tak si myslím, že to dokážeme.
Já nevím. Zase mě to děsí.
Metallica jsou tři jedinci.
A tři jedinci se musej rozhodnout, jestli je to dobrý.
Ale já si pořád myslím, že hlavní je kolektiv,
dokud se všichni v kolektivu neshodnou na tom,
že hlavní je jedinec.
A zatím to, že hlavní je jedinec, říkáš jen ty.
Já to neřekl. On to neřekl.
Neslyšel jsem ho to říct.
Cítím, že je tady pořád nerovnováha.
Scházeli jsme se tak šest, osm tejdnů,
než jsme se zase dali do práce.
To jsem sem přišli a poprvý
použili tohle studio, HQ.
Tak jsme tady. HQ.
355. den
Super. Tak jsme tady.
Je tady i kamera.
Je tady i můj kámoš mikrofon.
- Vznáší se. - Jo. Super.
Mám hrát?
Jo, půjdeme.
Zapnu velký repráky.
Bál jsem se vzít do ruky kytaru, bál jsem se, co se stane.
Nebude se mi to líbit? Budu to milovat?
Co když už nenapíšu nic super?
Budu moct psát jen věci o uzdravování?
Jamesi.
To, žes tady hrál na kytaru, byl asi
nejlepší zvuk, co jsem kdy v životě slyšel.
- Čau, Zachu. - Jasně, brácho.
Zahraj riff.
- Cože? - Nic.
Vidíš? Dobrej pocit, ne?
- Jo. - Zní to den potom.
O rok pozdějc, den potom.
James může kvůli své rekonvalescenci
pracovat pouze od poledne do čtyř.
Takovej rozpis bude zajímavej.
Bude to skvělý.
A čím míň času tady budeme mít, tím budeme
svým způsobem produktivnější.
Budeme se na to víc soustředit.
To zní fakt dobře. Řekneme si to za tejden.
Takže bych byl pro to, abychom nechali keců a dali se do toho.
Někdy budeme muset trochu víc dřít.
- Jo. - Až to vycejtíme.
Jak to myslíš? Co to znamená?
- Co to znamená? - Jo.
Když říkáš víc, myslíš dýl?
Když se do toho dokážeme fakt rychle ponořit,
s plnou silou...
Říkám: "Co to znamená,
začneme teď dělat osm hodin?"
- A to mě vyděsilo. - To je v pohodě.
Je to... Jo.
- Dělat osm hodin? - Ne.
378. den - "Frantic"
Nějaký nápady na text?
Hledám...
Hledám koblihy.
- Hledám koblihy - Hledám koblihy
Co je to ze včerejška?
- Tu buddhistickou... - Co?
Ne, to buddhistický, cos říkal.
Zrození bolí, život bolí, smrt bolí.
Cyklus utrpení. Říká se mu samsára.
Kam ses dostal ty, Jamesi?
Někam jinam.
K čemu to dneska směřuje?
"Už mám dost mít pořád strach.
Boj s ním je jak na zdi hrách."
"Styl mýho života určí styl mý smrti.
Příliv, co mě jinam obrátí."
Už mám dost mít pořád strach
Boj s ním, je jak na zdi házet hrách
Blázen tik tik tik tak Rád ho prodám
Hledám odpověď Kde si zamrdám
Nevím kde
- Prostě to nefunguje. - Skvělý...
Udělals jednu skvělou věc. Udělals:
Jednu tu synkopickou část.
Udělej tak celou sloku.
Už mám dost mít pořád strach
Boj s ním je, jak na zdi házethrách
Blázen tik tik tak Rád ho prodám
Je to divný. A funguje to.
Napodruhý ti to už vážně sedlo.
- Jasně. - Mimochodem, je čtvrt na čtyři.
Musím vyrazit. Omlouvám se.
Jsem jako padouch, když říkám: "Jsou čtyři, musím jít."
Když všichni víme, že se ve čtyři končí,
388. den
tak si nebudu připadat jako parchant,
co říká: "Musím na večeři s děckama."
Protože mám pocit, že odejdu,
a vy to začnete poslouchat,
- a to není správný. - To ne.
Jestli si to chci poslechnout, tak si to poslechnu.
Ale měli bychom si to poslechnout...
Vím, že to budete probírat s Bobem.
Možná u toho Bob nechce bejt, a když jsem
pryč, dělaj se rozhodnutí.
Mám pocit, že přijdu, a už je to rozhodnutý.
Nebejvá to pro mě snadný.
Ten pocit se mi nelíbí.
Je to jako posledních 15 let,
- Jo. - U mě.
Tak to probereme zítra, ne?
- Chcete se zastavit...? - Ne, nemám teď čas,
už byly čtyři.
Je těžký vnýst do toho řád, a já se snažím.
Co ty na to, Larsi?
Můžeme poslouchat tu včerejší písničku?
Kterou už jsme slyšeli?
Jakej je v tom rozdíl?
Už jsme ji všichni slyšeli.
- Chce být částí všeho. - Byl jsem tam?
Jo, byl. Všichni jsme ji včera spolu poslouchali.
- Byls tam. - Dobrý.
Hlavně o ní nemluvte.
- Dá se to obejít, nebo...? - Rozhodně se to dá obejít.
Co takhle zmírnit to napětí?
Vážně. Je dobré, protože napětí vytváří výsledky.
Koukám, co ses tady naučila.
Nahoru a dozadu. Nahoru a zastavíme.
Jak se tomu říká?
Arabeska.
Jsem na tebe moc hrdej, zlato.
Jsem rád, že jsem tady.
Moc se snažím bejt ten
nejlepší táta a otec a manžel, jakej můžu bejt.
A nejlepší já.
Hodně jsi dřela.
Nechci ztratit nic z toho, co mám.
Vím, že to může někdy zmizet,
a to k životu bohužel patří.
Je to pro mě naprostý znovuzrození,
na život se koukám úplně jinak.
Všechno to pití a jiný sračky, ve kterejch jsem vězel,
byly tak předvídatelný a nudný.
V těchhle věcech hledám vzrušení.
Výsledky jsou stejný.
Druhej den se probudím v nějaký posteli,
někdo leží vedle mě,
jsem opilej, mám příšernou kocovinu a musím odehrát koncert.
A výsledek je stejnej.
Současnej život je dost vzrušující.
Nevíš, co se stane,
když seš čistej, při sobě a v současnosti.
V okamžiku.
Styl mýho života určí styl mý smrti
Příliv Co mě jinam obrátí
Styl mýho života určí styl mý smrti
Příliv Co mě jinam obrátí
Tyhle dvě jsou podle mě ty nejlepší.
Těžko říct. Všechny maj
nějaký kouzlo, ne?
Jo, chci slyšet tu první.
Od první verze.
Tak ji pustíme.
- Můžeme? - Smíme to?
- Jo, smíme. - Máme...?
- Nedořešili jsme to, co? - Nedořešili.
Jo. Můžeme. Chci ji slyšet.
Jestli u toho někdo nechce bejt, může odejít.
Myslel jsem, že jsme dohodnutý. Pracujeme od 12 do 4,
a pak ne.
Jestli s Larsem něco posloucháme,
třeba věci z Presidia,
není to proto, že ti něco chceme dělat za zádama.
Je to pro tebe.
Prakticky jsem slyšel: "Ne, takhle to nejde."
- Co to kurva je? - Můj mozek je mimo.
Jít v jiným směru je čím dál tím těžší.
Je těžší se pak vrátit.
K čemu se chcete vrátit?
K nějakýmu řízení. Nějakýmu pocitu zapojení se do kapely.
Když jsem ráno běhal, tak jsem na tebe myslel
a napadlo mě jen slovo "kurva".
Vážně, nekecám.
- Je to vztek? - Ne, jen: "Kurva!"
"Kurva."
Myslím si, že seš zasraně sebestřednej.
A zhoršuje se to tím, že pokaždý mluvíš
o mně. Často říkáš slova jako
"řízení" a "manipulace". Myslím, že řídíš úmyslně
i neúmyslně.
Řídíš pravidlama, který vždycky stanovuješ.
Řídíš tím, jak lidi kritizuješ.
Řídíš svojí nepřítomností.
Všechno to tady řídíš, i když tady nejsi.
Nechápu, kdo jsi. Nechápu ten program.
Nerozumím všemu.
Teď si uvědomuju, že jsem tě předtím sotva znal.
Všechny ty pravidla a tak, kurva,
jsme rokenrolová skupina.
Nechceme zasraný pravidla.
Chápu, že musíš odejít ve čtyři.
Respektuju to.
Ale neříkej mi, že si k tomu nemůžu ve čtvrt na pět s Bobem sednout.
Co to kurva je?
Nechci dopadnout jako Jason.
Nechci bejt odšoupnutej. Nechci, aby se to stalo dvakrát.
Půjdeme do toho buď naplno nebo vůbec ne.
Kurva. Vidíš?
Kurva.
Kurva!
Jo!
- Jo! - Metallica. Jo!
Rokenrol.
407. den - Den pro fanoušky
KONKURZ NA BASISTU ZÁPIS ZDE
Fanoušci soutěží o možnost jamovat s Metallicou
Zatleskejte Eleně!
Vůbec s ničím jsme nepohnuli.
Tak se do toho pustíme. Proto jsme tady.
Já nevím.
Společný hraní s Larsem.
Asi jsem čekal víc, a nevím,
možná jsem zklamal sám sebe.
Možná... Nevím.
Chcete o tom mluvit? Co to znamená?
Bejt s váma v místnosti a hrát mě nebaví.
Hledej
Najdi a znič
Hledej
Najdi a znič
Hledej, jo
Najdi a znič
Jestli tě to nebaví,
tak ti říkám, že mě to taky nebaví.
Ale nechci s tebou dělat hudbu,
jestli tě to nebaví.
Nechci se stát zasranou parodií.
Jestli tě nebaví dělat se mnou hudbu:
Máme toho společnýho tolik, aby nás to
na týhle cestě udrželo?
Nevím.
Občas o tom fakt pochybuju.
Fakt o tom pochybuju.
Jsem rád, žes to řekl.
Protože hluboko uvnitř občas cejtím, že je to jen...
Jen nějakej prázdnej...
Hnusnej pocit uvnitř.
Prostě... Nevím.
Kolik energie tomu věnujeme?
433. den - "The Unnamed Feeling"
- Pak děláš: - Jo.
Rychle uděláme náš kulatej stůl.
Všichni se musej zúčastnit.
Larsi, pojď sem.
Castore, podívej se na všechny kluky... Teda muže.
Se všema se rozluč.
Ahoj, Castore. Díky, žes přišel.
- Půjde i táta? - Ne, taťka zůstane tady.
- Čau. - Ahoj.
Tak co vy na to? Co říkáte na to, co jste slyšeli?
Ten text refrénu tam rozhodně půjde.
- Jo. - Takový to jakoby intro.
- Co ty na to? - Je to dobrý.
Myslíš, že je to dobrý? Bylo tam něco konkrétního, co bys...?
Ne, zas tak pozorně jsem neposlouchal.
Je tam spousta dobrýho.
Můžu vás přenýst zpátky do roku 1981, kdy jsme spolu byli v mým pokoji
a poslouchali singly nový vlny britskýho heavymetalu.
Jakmile v tom pokoji byl někdo
další, vznikla tam úplně jiná energie.
- Dá se něco z toho použít? - Jo.
- Je to zasraně těžký. - Zkusíme další verzi, jo?
Poprvý jsem si to uvědomil,
když se objevil Mustaine.
Když byl James s Mustainem,
choval se, jako by mu na mně vůbec nezáleželo.
Jednou jsme si při nahrávání Ride the Lightning
vyrazili a... A pak po 42 pivech
mi povídá: "Kámo, miluju tě."
Ale objevilo se to až po tom 42. pivu
a byli jsme o samotě.
To bylo dobrý.
Takže už to nemusím hrát?
Nemusíš. Je to ale dobrý cvičení.
- Na co? - Na šňůru.
- Kdy? - Za pár let.
Hned od začátku to bylo soutěživý.
Svým způsobem je díky tomu Metallica to, co dneska je.
Hnalo nás to dál.
Co ti přijde dobrý?
Nevím. Ještě to párkrát zkusím.
Můžeš zkusit třeba něco jako:
Skoro jako brnkání.